ДРЕВНИТЕ ВОИНИ
Хиляда години след смъртта на Христос
Ирландия се бори за живота си срещу езичници от севера-
викингите.
По-малочислени, ирландците възложили надеждите си на един човек-
един фанатичен воин, чиято съдба била да се превърне в крал,
а после- в легенда.
Преди края на последната битка Ирландия ще познае обединението
и предателството в същия този момент.
ИРЛАНДЦИТЕ ВОИНИТЕ НА ИЗУМРУДЕНИЯ ОСТРОВ
През 10-ти век сл.хр., както е според хроникьорите,
християнска Ирландия е нападната от езичници от Скандинавия-
викингите.
Те опустошиха църквите и светилищата на Ирландия
и унищожиха реликвите и книгите й.
Те избиваха ирландските крале, предводители и воини.
Те поробваха жените ни, водеха ги отвъд голямото зелено море.
На брега викингите построили процъфтяващи укрепления-
Лимрик, Уотърфърд, Дъблин.
Ирландските манастири се плячкосват,
ирландският народ е подложен на клане,
а ирландската земя е заграбена.
Изтласкани навътре в сушата,
ирландците намират убежище зад традиционни защити- "кренати".
Построена върху остров насред езеро,
такава постройка може да бъде достигната само с лодка
или по тясна издигната над водата пътечка.
Викингите не били единственият враг, от когото да се пазят.
Ирландия е страна, воюваща срещу себе си.
На теория тя имала един крал, но на практика- враждуващи кралства-
Ленстър, Ълстър, Конот.
Във всяко кралство племенните вождове водели войни във войните.
През 941г се родило дете в едно такова воюващо племе-
Далкаш от Мънстър.
Макар че е син на вожд, съдбата на Брайън Бору е неясна.
Най-малкият от 12 братя,
той няма шансове да заеме мястото на баща си като вожд на племето.
За негово разочарование, го изпращат да учи в манастира Инишфелън.
Центрове не само на обучение, но и на богатство,
манастирите са богати мишени за нашествията на викингите.
Но единственият път за влизане в тези кули е по стълба с височина 4м.
В спокойно уединение Брайън учи латински и древните ирландски традиции-
законите Брейън- най-старите в Европа.
Някой ден той може да предвожда народа си като абат или епископ.
Когато момчето е на 10 години,
един от роднините му се появява неочаквано в манастира.
Той носи ужасна новина.
В битка срещу викингите от Лимрик бащата на Брайън е бил убит.
Трагедията щяла да промени живота на момчето
и да му спечели място в историята.
Брайън се завръща у дома.
Омразата му към викингите сега е подхранвана от жаждата за мъст.
В безопасност в семейния "рат"- форт, ограден с ров и палисада-
Брайън придобива уменията, които монасите са пренебрегнали-
да се бие.
Ветерани тренират момчето да се бие
със и без оръжия, използвайки ирландско преплитане на ръце.
По-големите му братя може да са били и по-силни,
но не и по-упорити.
Те играят заедно игри като кърлинг и кикбол,
които понякога стават доста кървави и не с топка,
а с камъни.
Истинското изпитание за мъжество, както е според традицията,
е да убиеш човек-
един от диваците от съседното кралство Конот.
Вдъхновен от истории за ирландски герои,
Брайън копнее за деня, когато ще може да изгони викингите от земята си.
Вместо това, докато расте,
Брайън вижда племената на Мънстър да падат едно след друго
от викингите от Лимрик.
Вместо да пострада от същата участ,
братът на Брайън, сега вожд на племето му, решава да се помири с викингите.
Но Брайън все още търси мъст за смъртта на баща си.
На 21 години той повежда малка група последователи в хълмовете на Мънстър,
за да продължи битката сам.
В открита битка срещу викингите тази шепа воини няма шанс.
Хората на Брайън ще разчитат на партизански тактики,
доверявайки се на бързия си ход
и умелото боравене с оръжия.
Любимото им оръжие е "туа коа"- желязна бойна брадва.
Това оръжие е толкова силно,
че посетител в Ирландия по-късно щял да сподели:
Цялото бедро на един воин, макар и облечено в броня,
бе отнесено само с един удар на брадвата.
В другата ръка носят копие-
оръжие, което са свикнали да използват в лова на елени,
сега е обърнато срещу викингите.
Ирландският меч се нарича "клиоф"-
късо, 60 сантиметрово острие, носено на бедрото.
Всеки воин се учи да го използва с всяка ръка.
Някои дори носят по два в битка, разсичайки наляво и надясно.
Малко щастливци носят викингски мечове,
получени чрез търговия или събрани от мъртви викинги на бойното поле.
Те живеят като героите в сагите от детството на Брайън-
винаги в движение, намирайки подслон в пещери,
и хранейки се с това, което уловят или откраднат.
Нападайки аванпостове или примамвайки отряди в гората,
окаяната армия на Брайън взема своите жертви сред викингите.
Битката взема своето от Брайън.
В такава малка група всяка жертва е загуба, която не може да си позволи.
Един историк е записал:
Големи бяха трудностите, които понасяше Брайън.
Лоша храна и лоша постеля във влажните подслони на собствената му страна.
Говори се, че чужденците избили много от хората му и само 15 оцелели.
През 964г, когато армията на Брайън е на път да изчезне,
късметът му се обръща.
Окуражен от дългото му устояване срещу викингите,
братът на Брайън решава да се присъедини към него.
Не само племето Далкаш застава зад Брайън.
Младите благородници от Траут Монстър застават на негова страна.
В борбата срещу викингите
тази група от няколкостотин души ще образува ядрото на армията му.
Те служат не защото са длъжни, а защото са го пожелали.
Брайън се е доказал като водач.
В замяна той ще възнагради воините си с плячката от битката.
Воините на Брайън все още не са силни, колкото викингите от Лимрик.
Но може би са по-хитри.
Един ден през 968г Брайън изпраща нападателен отряд, за да примами врага.
Уверени в численото си превъзходство,
викингите напускат безопасното си укрепление, за да ги преследват.
На едно малко възвишение, наречено Силкет,
чака в засада останалата част от армията на Брайън.
Това, което не им достига като сила, ще го наваксат чрез изненадата.
Викингите навлизат по-дълбоко в гората.
Внезапно ирландците щракват капана.
Сред преплетените дървета викингите не могат да приложат любимата си тактика-
стената от щитове.
Биейки се поединично,
никой викинг не може да удържи на дългата ирландска бойна брадва.
До обед викингите побягват в безпорядък,
безмилостно преследвани от хората на Брайън.
Той е отмъстил за смъртта на баща си
и се е превърнал във воин, с когото да се съобразяват.
Още по-голяма награда очаква Брайън- градът на викингите- Лимрик-
богат и беззащитен.
Сега е ред на ирландците да плячкосват.
Укреплението и хубавият град се превърнаха в облак дим и червен огън.
Всички пленници бяха събрани.
Всеки, годен за война, бе убит,
а всички останали- поробени.
Но успехът е следван по петите от трагедия.
Вожд на вражеско племе убива брата на Брайън.
Брайън е изгубил най-близкия си съюзник.
Сърцето ми ще се пръсне в гърдите,
освен ако не отмъстя за този велик крал.
За това ще платят с живот
или аз ще загина от насилствена смърт.
Верен на думата си, Брайън преследва убийците на брат си.
Те са се укрили в един отдалечен манастир.
Там той получава своето отмъщение.
През 976г Брайън заема мястото на брат си.
Край скалата на Кашел той получава короната на Мънстър.
До този момент Брайън вече е осъзнал,
че най-големият враг на Ирландия се намира вътре в нея.
Докато ирландците се бият помежду си, те не могат да изгонят викингите.
Новата корона носи на Брайън нова амбиция-
да обедини Ирландия под свое управление.
Племе по племе, кралството му се разраства.
Чрез умна дипломация и брутална война
той разширява властта си из цяла Ирландия.
Цели кралства се подчиняват-
Конот, Мийт и старият му враг Ленстър,
чийто крал плаща на Брайън смазващ налог.
През 1002г по хълмовете на Мънстър е постигнат нов връх-
Брайън е предявил претенции за древната титла "ардриаг"-
"твоят крал."
Сега Ирландия има това, което преди е имала само на теория-
един управник.
През следващото десетилетие Ирландия се радва на непознати дарове-
мир и благополучие.
Брайън възстановява църквите и плячкосаните скъпоценности.
Той построява пътища, мостове и плавателни канали из цяла Ирландия.
За да опази бреговете от нашествията на викингите,
Брайън разширява флотата си, базирана на река Шанън.
През цялото време бивши врагове, предали се, но не и примирени,
изчакват подходящия момент.
Когато Брайън навлиза в осемдесетте си години,
старите врагове решават, че старецът вече е слаб.
През 1013г кралят на Ленстър сключва договор със Ситрик Копринената брада-
викингският крал на Дъблин-
и двете провинции се вдигат на бунт.
Бунтовниците са подценили стареца.
Брайън прекарва зимата в подготовка на армия.
От цяла Ирландия кралски поданици откликват на призива на краля за война.
Брайън взема дори викингски наемници- най-добрите конници в страната.
Бунтовниците записват хора също толкова усилено.
Викингът Ситрик Копринената брада моли за помощ брат си отвъд морето.
Ърл Съргот Якия.
До пролетта на 1014г заливът на Дъблин гъмжи от викингски кораби.
Това е най-голямата сила, виждана някога из ирландските морета.
В лагера на Брайън в навечерието на битката
старият воин говори на хората си.
На зазоряване те ще имат шанса да отърват Ирландия от викингите
веднъж завинаги.
На север от Дъблин, на място, наречено Клонтарф,
викингски кораби излизат на брега.
Тук, на Разпети петък 6000 езичници се изправят срещу 6000 християни.
Твърде стар, за да се бие,
Брайън възлага надеждите си и командването на сина си Мърка.
Мърка щял да нападне пръв.
Голямата битка започва с шампионска среща
на неутрална територия между двете армии.
Вече велик воин, Мърка се доказва и като добър пълководец.
Крачка напред... крачка напред...
Постепенно двете армии се приближават.
В двете армии най-добрите воини са най-отпред.
Рамо до рамо, те образуват стабилна стена от щитове.
По фланговете и в тила на ирландската армия маршируват "кърн"-
фермери по занаят, войници за деня.
Те изстрелват копия, стрели, камъни...
Те са по-бързи и имат по-голям опит от всекиго в хвърлянето на камъни.
Такива камъни нанасят големи вреди на врага.
Когато армиите се сблъскват, битката се превръща във вихрушка.
С по един меч във всяка ръка,
Мърка нанася сериозен удар, поваляйки викингски военачалник-
Ърл Съргот Якия.
Брайън вижда викинга да пада, но после и Мърка е повален.
Синът на стареца е мъртъв.
Двете армии се сблъскаха яростно.
Над главите им се чуваше страховито пърхане и крясъци,
докато птиците и демоните очакваха плячката си.
Битката продължава през целия ден и жертвите се множат.
До вечерта ирландците пробиват редиците на врага.
Викингите побягват към корабите си на сигурно място.
За тях Разпети петък е черен ден.
В залива на Дъблин е настъпил приливът.
Пътищата за бягство на викингите са отрязани
и викингите са пометени.
На самия бряг викингите се отказват от Ирландия.
Брайън благодари на Бог за победата си
и в часа на тържеството му го сполетява нещастие.
В суматохата на битката Броудар от Ман и шепа викинги са избягали
и се натъкват на краля.
Не можейки да повярва на късмета си,
Броудар напада телохранителя на Брайън и се добира до него.
Преди старецът да осъзнае какво става, Броудар го обезглавява.
Така завършва най-великият воин и ирландец по онова време.
Когато хората на Брайън залавят Броудар,
те били толкова побеснели, че го вързали за едно дърво
със собствените му черва.
Брайън загинал в най-върховния си миг.
Той бил обединил народа си
и освободил страната си от нашествениците.
За пръв и единствен път
цяла Ирландия била освободена.
Превод и субтитри: milenski ;) kolibka.com