ДРЕВНИТЕ ВОИНИ
През 1160 г двата най-големи японски клана започнали война
на унищожение.
Водачът на клана Тайра повел воините си срещу смъртния си враг Минамото.
Малцина от Минамото оцелели, но сред тях не бил водачът им.
Младите му синове Йоритомо и Йошицуне избягали.
Те се заклели да поемат меча и да отмъстят за баща си.
Те щели да тръгнат по пътя на честта или смъртта-
пътят на самурая.
САМУРАИТЕ
Има начин едно дете да се отгледа като самурай.
От най-крехка възраст храбростта му трябва да се насърчава.
Ако някой е страхливец като дете, това го белязва за цял живот.
Йоритомо и Йошицуне били родени в самурайско семейство.
Животът им бил управляван от честта.
За момчетата срамът да живеят под едно небе с човека, убил баща им,
бил непоносим.
Те били задължени да търсят мъст.
Те щели да следват Бушидо- пътят на воина.
Самураите били отделна класа-
професионални воини, родени, за да се бият.
Самата дума означава "да служиш".
Самураят се поставял под опеката на господар.
В замяна воинът посвещавал на господаря си своя живот.
Подчинявайки се безпрекословно на заповедите,
той не познавал друг живот, освен да тренира и да се бие за водача на клана.
Да бъдеш такъв служител
не е нищо повече от това да си поддръжник на един господар,
да му се довериш за добро или за зло,
отричайки се от личния си интерес.
Само 6% от японците били самураи
и те се женели помежду си, за да запазят привилегиите си.
През вековете от групи воини- земевладелци, разпръснати из Япония,
се развили самурайските кланове.
Йоритомо и Йошицуне били родени в могъщия клан Минамото.
До 12-ти век много кланове се превърнали в големи армии
и смъртни врагове.
Япония била в една безкрайна война сама срещу себе си.
Йоритомо и Йошицуне започнали да изучават пътя на самурая.
Най-близкият съюзник на воина бил конят му.
Момчето първо се учело да го овладее.
Щом се научили да яздят уверено,
по-младият Йошицуне бил поставен под опеката на учител,
който го учел да стреля с лък.
Лъкът на самурая бил направен от бамбукови ленти,
привързани с ратан.
С дължина около 2 м, той се държал на 1/3 разстояние от основата,
за да се владее лесно.
Йошицуне се възхищавал на уменията на по-големия си брат и младите самураи.
Обречени да предвождат Минамото, братята били разделени заради безопасността им
и изпратени да довършат военното си обучение.
Самураите били обучавани в изкуството на со-джуцу и нагената-
дългото копие и алебардата.
Но най-висшето умение на самурая било кен-джуцу-
изкуството на фехтовката.
Самураят ценял меча си повече от всичко-
толкова много, че с времето той се превърнал в символ на душата му.
Никой занаятчия не бил ценен повече от майстора на мечове.
Професията му била по-скоро религия, отколкото занаят.
Той се обличал като свещеник
и пречиствал себе си, преди да пречисти стоманата.
Твърда стомана обгръщала по-меката сърцевина.
Така мечът ставал по-здрав и по-гъвкав от който и да е друг по онова време.
Острието било изчуквано, наточено и полирано
до най-голямата острота, позната на хората.
Всяко замахване на чука, всяко потапяне във водата
всяко прекарване по точиларския камък бе религиозно действие.
Самураят носел меча си в изкусно лакирана ножница.
Когато изваждал идеално полираното острие,
светлината заблестявала по него на вълни.
Студеното острие в момента на изтеглянето му
събирало върху повърхността си парите от атмосферата.
Безупречната му структура, отразяваща светлината,
и несравнимото му острие,
от което зависят истории и възможности.
Той бил създаден да убие човек с един удар.
После, с рязко движение на китката воинът отърсвал от меча кръвта на врага.
Младият самурай научавал къде човек е най-уязвим.
Разрез отстрани на гърлото щял да пререже югуларната вена
и да убие за 3-4 секунди.
Разрез през китките, бъбреците или мишницата-
малко по-дълго.
Животът на самурая бил като черешовия цвят-
красив и краткотраен.
За него, както и за цвета, смъртта идвала естествено, величествено.
Пътят на самурая се открива в смъртта.
Всеки ден тялото и умът му са в мир.
Той трябва да медитира как е разкъсван от стрели, копия и мечове.
Всеки ден без провал трябва да се счита за мъртъв.
Никой самурай не търсел смъртта, но всички се учели да я приемат,
без да се боят от нея в сърцата си.
Преди битка самураят се молел.
Чрез тайните будистки ритуали
той навлизал в състояние на божествена сила.
Казано е, че на бойното поле, ако той си го наложи волево
и ден и нощ се надява да порази могъщ враг,
той ще стане неуморим и яростен и ще покаже храбростта си.
Пажът на Йошицуне го обличал за битка.
Изящната му броня била здрава, но лека.
Направена от припокриващи се железни ленти, обработена против ръждясване
и закрепена с копринени ленти, за да се движи той свободно.
Той носел железни предпазващи пластини на глезените и ръцете
и обувки, обути на голо.
Главата му била защитена от железен шлем с богата и сложна яка.
Близо две десетилетия
Йошицуне тренирал, докато му се удаде възможност да отмъсти за баща си.
Сега Тайра и Минамото отново щели да се срещнат в битка.
И двете страни следвали стриктно ритуалите на самурайската война.
Те се редуваха в атаките и се съревноваваха да произнесат имената си.
Виковете и крясъците отекваха в планините.
"Аз съм Кеджиуара Хезо, воин на Минамото с 1000 воина.
Ако някой тук се смята за равностоен,
нека ме убие и покаже главата ми на вожда си."
След един ден на кървава битка Тайра се оттеглили на лодките си.
Закрепвайки ветрило към една мачта,
те предизвикали Минамото да го поразят с една стрела.
Йошицуне призовал млад воин, прочут със стрелбата си с лък.
Честта на клана била в ръцете на младия самурай.
Той отплавал в неспокойното море и затворил очи в безмълвна молитва.
Велики Бодхисатва и богове на моята провинция,
нека поразя в центъра това ветрило.
Ако пропусна, ще пречупя лъка си и ще се самоубия.
В отговор на молитвите му морето се успокоило.
Всички наблюдавали в тишина.
Той поставил стрела и успокоил дишането си.
После се прицелил и стрелял.
Стрелата полетя право към ветрилото,
заби се в него и го откъсна.
Ветрилото се полюшваше известно време във въздуха
и после рязко падна в морето.
Докато се полюшвало върху вълните,
умението на самурая било почетено с шумни възгласи
и от двете армии.
Пет години продължила войната между клановете.
През 1184 г Йошицуне достигнал укреплението на Тайра,
което било повратна точка.
При Ичино Тане той осъществил най-дръзката си атака.
Заела целия бряг, защитена от коварна скала,
крепостта била считана за непобедима.
С шепа доверени хора
Йошицуне се изкачил по скалата, която гледала към замъка.
Далече под тях вятърът довявал звуци от флейта.
Тайра не подозирали нищо.
Някои слушали музиката,
която била страст за този изтънчен клан.
Други прекарвали времето си с древна настолна игра-
гоу.
От наблюдателния си пост
Йошицуне решил да изпробва стръмния път,
като изпрати коне без ездачи надолу по скалата.
Някои коне счупиха краката си и паднаха.
Други се спуснаха безопасно.
Три от тях стигнаха покрива и застанаха там, потръпвайки.
Там, където конете можели да се придвижат сами,
Йошицуне решил, че същото могат да направят и с ездачи.
Сега прочутото ездитно изкуство на хората му
щяло да бъде подложено на изпитание.
Той галопираше начело на 30 ездачи и всички останали ги следваха.
Склонът, по който се спускаха, бе толкова стръмен,
Че юздите на задните ездачи докосваха шлемовете на предните.
Напрегнатите ездачи се спускаха със затворени очи,
окуражавайки конете си с приглушени гласове.
Йошицуне сигнализирал на воините си долу край брега-
богатите- възседнали коне, останалите- пеш.
Те се устремили в атака.
От тила Йошицуне и 30 ездача нахлули в двореца.
Воините на Тайра осъзнали истинската опасност.
Твърде късно.
Те нададоха силен боен вик.
Огромен брой воини на Тайра се втурнаха панически към морето,
за да се спасят.
Един воин на Минамото, на име Назоне, ги подгонил.
Той видял самотен ездач в морето.
Назоне яздел успоредно с него,
сграбчил го с всичка сила
и го повалил на земята.
Той блъснал настрани шлема му, за да отсече главата му.
Това било едно 16-годишно момче,
на възраст точно колкото сина на Назоне.
В пояса му била пъхната флейта.
Същото това момче само допреди няколко часа свирело така омайно.
"Бих те пощадил," казал той, преглъщайки сълзите си,
но воините на Минамото са навсякъде, не можеш да избягаш.
"По-добре да те убия аз, отколкото някой друг,
защото ще се моля за теб."
Облян в сълзи, Назоне си наложил да се успокои
и отсякъл главата на момчето с един премерен удар.
След битката всеки самурай събрал трофеите си-
главите на победените.
Лицата им били измити и косите- сресани.
На всяка глава била поставена табелка с името на убития и на палача му,
за да можел водачът на клана да ги огледа.
Онези, които донесли главите на прочути врагове,
били наградени за храбростта си с титли и имоти.
Месеци след победата при Ичино Тане кланът Тайра най-после бил разбит.
24 години след убийството на баща им братята осъществили своето отмъщение.
Йоритомо, водачът на победоносния клан Минамото,
бил обучен за шогун- висш военен ръководител на Япония.
За брат му Йошицуне радостта от победата била прекъсната ненадейно.
Храбростта му в битките му била спечелила популярност
и това предизвикало завистта на шогуна.
Йоритомо издал смъртна присъда за собствения си брат.
Още от детството си всеки воин бил подготвен за последната си саможертва-
ритуал, позволен единствено на самураите-
сепуко.
Чрез него воинът можел да изкупи безчестието си.
Йошицуне искал единствено да запази честта си.
По-добре да загинеш от собствения си меч,
отколкото да те преследват като животно.
За воинът има само един сигурен път-
този на смъртта.
Пажът на Йошицуне му донесъл последната чаша със саке.
После му подал къс меч,
чието острие било обвито в коприна, която да попие кръвта.
За момент той сякаш събра мислите си за последен път.
После, пронизвайки се дълбоко отляво под кръста,
той бавно придвижи меча вдясно.
После, връщайки го към раната, направи лек разрез нагоре.
На лицето му не помръдна нито мускулче.
Той не издаде нито звук.
През 13-ти век самураите възприели течение в будизма, известно като Зен.
Както останалия будизъм, Зен забранявал отнемането на живот,
но много самураи били привлечени от него,
защото ги отвеждал в друг свят.
За воини, които всеки ден се сблъсквали със смъртта,
Зен бил утешителна вяра.
Много самураи, оцелели от Старите времена, станали будистки монаси.
До 1867 г Япония била управлявана от самурайски фамилии.
Но семената на упадъка им били засети много преди това.
В средата на 16-ти век
португалски търговци донесли проклятието на самураите-
огнестрелните оръжия.
През 1575 г в двореца Нагашино
кланът Такеда за първи път използвал мускети.
Пушката се оказала по-могъща от меча.
Хиляди самураи били избити.
На този ден ритуалите на самурайската война били унищожени.
Класическата епоха на воина била мъртва.
В звука на камбаните отеква непостоянството на всичко.
Цветът на слънчевите цветя
разкрива истината, че преуспелите трябва да западнат.
Гордите не устояват.
Те са като сън в пролетна нощ.
Могъщите най-после се провалят.
Те са като прах на вятъра.
Превод и субтитри: milenski ;) kolibka.com