ДРЕВНИТЕ ВОИНИ
През 621 г
Китай бил управляван от хаоса.
Войнствени владетели се биели помежду си
и никой не бил в безопасност, нито дори императорът.
Имотите му били заграбвани, поданиците му- избивани,
а синът му бил взет за заложник.
Един селянин намерил имперския печат на принца и го занесъл в близкия манастир.
Монасите се зарекли да открият този проклет войнолюбец
и да освободят сина на императора.
Въпреки миролюбивата си нагласа, те знаели сто начина да убият човек.
Те били Шаолин- майсторите на смъртоносното изкуство Кунг-Фу.
ШАОЛИН МАЙСТОРИТЕ НА КУНГ-ФУ
В подножието на планините Суншан в Централен Китай
се намира свещен храм, в който монасите се учат
да убиват.
През 7-ми век манастирът Шаолин
се прочул с най-тежките тренировки на тялото и ума, измислени някога.
Монахът тренирал всеки ден, без изключение,
в дъжд, пек или сняг.
В края на деня той бил с охлузвания, синини и кървящи рани
С времето юмруците му ставали твърди като желязо.
Тялото му издържало на удари с тояга, без да потрепне.
Той можел да убие човек с длан.
Този манастир представлявал истински парадокс-
пацифисти, владеещи съвършено Кунг-Фу.
Тук военното изкуство, изучавано от монасите,
хармонизирало с вярата им-
за да следва будисткия път на състраданието,
човек трябва да изкорени злото.
Много семейства изпращали синовете си в будистки манастири,
за да станат начетени монаси и майстори на Кунг-Фу.
Едно от момчетата, появили се на вратата им, бил Пу Шенг.
Но достъпът не бил лесен.
Избирането на учител било свързано с демонстриране на голяма почит,
често достигаща до умоляване на колене.
Ако кандидатът бил обещаващ, му се позволявало да остане известно време.
Учителите били единодушни,
че Пу Шенг притежавал нужния дух за воин-монах.
Само когато абатът решал, че някой има нужната квалификация,
за да бъде допуснат до елитните кръгове,
се изпълнявала церемонията за посвещаване.
Тя завършвала с избръсване на главата
и полагане на клетва за подчинение на учителя си.
Манастирът Шаолин бил построен през 495 г пр.хр.
в подножието на планините Суншан в бъдещата провинция Хънан.
Легенда проследява произхода на воините-монаси до годината 527,
когато монахът Да Мо пристигнал от Индия в Шаолин.
Учението на Да Мо било революционно.
Отричайки будистките свещени писания като път към просветлението,
той проповядвал дисциплина и посвещаване чрез медитация.
Така човек можел да види с чисто сърце истинската си природа.
Учението му станало известно като Зен.
Една особена традиция, извън проповядваното от свещените писания,
която не зависела от книги или писания
и сочела директно към сърцето на човека,
за да види собствената си истинска природа
и да стане "буда".
Будизмът учи, че страданието се поражда от желанието.
Зен учи човек да освободи съзнанието си от желанието.
В търсенето си на просветление
Да Мо заживял в пещера в планините над манастира.
Той живял там 9 години в самотно медитиране.
През това време, за да облекчи физическата си слабост,
той се упражнявал ежедневно.
Постепенно техниките, които развил-
хореографските движения и дълбоко дишане-
еволюирали в Шаолинското Гонг-Фу-
изучено умение, или Кунг-Фу.
Следвайки примера си,
всички монаси от Шаолин скоро започнали ритуални упражнения.
Вековете на тренировки оставили своя отпечатък.
След като бил приет в храма, Пу Шенг започнал дългото си послушничество,
заклевайки се да спазва трите правила и петте дисциплини на храма Шаолин.
Почитай будистките идоли.
Вярвай в будисткия закон.
Почитай учителите и другите послушници.
Не убивай.
Не кради.
Не се отдавай на разгул.
Не лъжи.
И не пий.
В една жестока земя миротворецът трябва да е с чисто сърце.
Шаолинският монах можел да използва насилие, само за да пречиства от злото.
Използването на сила по друг повод било забранено.
Основната цел на трениращите това изкуство е изграждане на здраве и сила.
Това не бива да се използва прибързано за решаване на ежедневни проблеми.
След като усвоил това,
Пу Шенг бил посветен в принципите на Кунг-Фу-
часове на повторяеми движения и дълбоко дишане.
Част от обучението на Пу Шенг било да научи историята на Шаолин.
Усъвършенстването на Кунг-Фу
изисквало непрестанна концентрация на ума и тялото.
Този урок бил подсилен от учителя му с истории от миналото.
Преди много години бях млад послушник на име Тай Гуи.
Когато той дошъл, вместо веднага да започне да го учи да се бие,
учителят му го накарал да напълни огромен казан с вода
и му казал всеки ден да навива ръкави и да изплисква водата с длани.
Тай Гуи бил много недоволен от тази задача-
той бил отишъл в манастира, за да учи бойни изкуства, а не да изплисква вода.
Всеки ден Тай Гуи пълнел казана и после изплисквал водата от него.
После го пълнел отново и отново я изплисквал.
Това продължило цели две години.
След това той получил позволение да посети семейството си.
Всички се събрали и поискали Тай Гуи да демонстрира уменията си по Кунг-Фу.
Тай Гуи не издържал на тормоза на семейството си и съседите,
изправил се внезапно и казал: "Всъщност, не научих нищо!"
и ядно блъснал масата с длан.
Ударът бил толкова силен, че масата се разцепила.
Твърдата дървена маса станала на трески.
Щом видели това,
всички разбрали, че слуховете за бойните изкуства на Шаолин не са измислица.
В двубоите с другите млади монаси
Пу Шенг изучил стила на боксиране с голи юмруци,
който комбинирал защитни блокове със смъртоносни удари.
Техниките били наречени на животните, чиито движения почитали-
бял жерав, змия, тигър, леопард, дракон.
Скрит в недостъпни планини
или навит в неизмеримите морски дълбини,
великият дракон изчаква времето, когато бавно ще се надигне.
Той се разгъва в буреносните облаци
и мие гривата си в чернотата на кипящи водовъртежи.
В стила на дракона монахът се плъзга и гърчи, за да обърка противника си.
Той съска, за да контролира дишането си и да фокусира силата си.
После- изблик на мощ като резкия удар на драконова опашка.
В стила на белия жерав монахът се движи непрестанно
и атакува непрекъснато,
имитирайки клъвването, сграбчването с нокти и пърхането на птицата.
Той се прицелва в местата, където противникът му е най-уязвим-
очите, шията, мишниците, слабините.
С хватката на пръстите си той може да обезвреди противника си.
Високо в планините Суншан Пу Шенг посетил пещерата на Да Мо,
за да почете великия учител и да потърси напътствие.
Спи с тяло, огънато като лък,
върви бързо като вятъра,
седи като камбана,
стой непоклатимо като бор.
Щом монахът усвоял петте основни форми на близък бой,
той бил обучаван да владее тоягата.
В ръцете на шаолинския воин
това оръжие за самозащита ставало смъртоносно.
За него, пъргавия като котка, то било идеално.
С голи ръце воинът можел да отблъсне атаката на един или двама.
Въоръжен с тояга, той можел да удържи цяла дузина, дори повече.
Размахвайки тоягата, монахът се движел като едно друго животно-
маймуната.
Бърз като птица и твърд като ноктите й,
мечът с калената си стомана учел монаха да калява ума си.
Той използвал меча, за да тренира, а не да се бие.
Той също овладявал алебардата и копието,
широкия меч и камата, чука и брадвата.
Така на бойното поле той можел да се бие с каквото му попадне под ръка.
През 621 г дошло време за Пу Шенг да изпита уменията си.
Един жесток войнствен владетел отвлякъл сина на императора-
Ли Шъмин.
Монасите били единодушни, че императорът и синът му
управлявали в хармония с небесата,
докато противникът му разрушавал страната и вредял на хората.
Той не бил нищо повече от обикновен бандит.
С още 12 монаси Пу Шенг се отправил към град Лоян-
леговището на бандитите.
Монасите се разделили на две групи.
Шен Ху, който познавал града, щял да предвожда спасителния отряд.
Останалите щели да откраднат коне, с които да избягат.
Вътре в града пътят им бил блокиран.
Пъргав като котка, Пу Шенг се покатерил по стената.
Под него в двора се разхождал пазач.
Пу Шенг се хвърлил върху него като див тигър.
По-малобройни, те знаели, че ще се бият до смърт, ако ги заловят.
Останалите монаси го последвали.
Кажи ни къде държите пленника?
Внимавай какво ще кажеш-
само една лъжа и ще извия врата ти.
Те открили килията на Ли Шъмин.
Той бил в безсъзнание, но жив.
Те си отишли, както били дошли-
като призраци.
Другите монаси били нахлули в конюшните и откраднали коне.
С Ли Шъмин те избягали от града и препуснали към моста.
Монахът Тан Зон останал назад, за да отвлече войнствения владетел.
Вместо това, той открил главнокомандващия на владетеля
в дом на насладите.
Вдигнат от сън, той замахнал към Тан Зон,
но посякъл само сенки.
Със скоростта на змийски език, Тан Зон го повалил на земята.
Заедно с пленника си Тан Зон се присъединил към останалите
и заедно препуснали към Шаолин.
Те не били стигнали далече, когато чули, че ги прегледат войници.
Бързите им коне постепенно ги настигали.
Точно когато приближавали монасите,
пристигнала група от императорската конница.
Жадни за мъст, конниците на императора профучали покрай монасите
и нападнали хората на противника.
Малкото оцелели се обърнали и побягнали.
Когато Ли Шъмин се възкачил на престола,
той показал благодарността си към монасите от Шаолин,
като ги поканил да демонстрират изкуството си.
Монасите показали перфектни умения и прецизност.
Тълпата следяла движенията им с безмълвно възхищение.
Единственият звук бил свистенето и ударите на оръжията на монасите.
Императорът устроил пищен пир
и изпратил каменна плоча в Шаолин,
изписана с имената на храбреците, спасили живота му.
Той възнаградил манастира Шаолин с имот
и доставки на зърно
и позволил на учителите да тренират 500 воина-монаси.
През следващите векове монасите щели да бъдат принудени
много пъти да защитават императора и селяните.
През 1553 г
40 монаси, въоръжени с тояги, разгромили шайка японски пирати.
В битка монасите се уповавали на вярата си в прераждането-
че този живот е само един от много предстоящи.
След всяка военна кампания
монасите се връщали към простичкия си живот в манастира Шаолин,
верни на учението в смиреност на Буда.
Поведението му трябва да е прозрачно като леда.
Той не бива да търси слава, нито богатство.
Ако се радваш на победата, ще се наслаждаваш и на убийството.
Ако се наслаждаваш на убийството, не можеш да се осъществиш.
След много години на обучение и тренировки
монахът тръгвал да скита по земята, както направил великият учител Да Мо.
Всеки пътувал само с няколко вещи-
дрехи, бръснач и дървена паница.
Докато пътешествали,
мъдростта им се разпространила из цял Китай
и отвъд.
Нека тялото и умът му бъдат тренирани
чрез вървене в планини и прекосяване на реки.
Нека се сприятели с хората с мъдростта на Буда.
Нека се изправи срещу снега,
да крачи по замръзнали пътища, без да му пречи суровото време.
Нека прекоси вълните и проникне в облаците,
прогонвайки дракони и зли духове.
Превод и субтитри: milenski ;) kolibka.com