ДРЕВНИТЕ ВОИНИ
В древна Индия едно същество било и божество, и оръдие.
За един крал това животно било ударната сила
в една армия, също толкова организирана като всяка друга преди или след нея.
Върху гърбовете на богоподобни създания
тези войници създали една от най-големите империи в историята.
МАУРИЯ ВОИНИТЕ НА СЛОНА
Във война за Индия,
една велика армия от воини и слонове се е оказала неудържима.
Но през 260г пр.хр. те се изправили срещу най-лошия си враг-
разстоянието.
Първата стъпка към победата е да достигнат бойното поле невредими-
една своеобразна битка.
Изходът ще реши съдбата на едно кралство.
След век на завоевания
Маурийската империя се простира в почти цяла Индия.
Новият крал, Ашока, гледа от балкона си,
господар на всичко, което вижда, и много отвъд него.
Но това не е достатъчно.
Той иска и останалата част от Индия и свиква войските си.
Отвъд водите на столицата Паталипутра
един млад стрелец откликва на призива към война.
Повечето войници отиват доброволно в армията, с изключение на най-важните.
Изискването е да са поне 3 м,
да са интелигентни, предани, и кожата им да е като от желязо.
Доброволци сред тях няма. Всеки трябва да се довлачи.
Те изкопават яма и я покриват с клони. Капанът е заложен.
Стотици от тези зверове ще решат изхода на предстоящата битка.
Армията на Маурия преди 2200 години
била толкова добре организирана, както всяка друга преди или след нея.
Командването било много добре регламентирано.
Военните ръководства управлявали всичко в най-малки подробности.
Нищо не било оставяно на случайността,
ако можело да се формулира правило за него.
Ден и нощ армейските писари чертаели военни планове,
които да предадат за преглед от Ашока.
Шест войника обкръжават и защитават един конник.
Пет конника обкръжават боен слон.
Тази армия е толкова дисциплинирана, че атакува като един.
Младият воин знае съвсем точно къде ще се бие- на един от водещите слонове.
Мисълта го изпълва не със страх, а с гордост.
Точно както армията за него не е избор, а рождено право.
Като баща си и бащата на баща му,
той принадлежи към "сатрия"- военната каста.
Те са родени, за да се бият.
Всяка сутрин военните слонове се извеждат от града на водопой и хранене.
За разлика от воина, те не са родени, за да се бият, но вече нямат избор.
В кралството на Ашока животът е евтин, но някои животи са по-евтини от други.
Всеки, който стане причина за смъртта на слон, бива екзекутиран.
Както е записал един писар на Маурия, те са основата на армията на Ашока.
Кралят разчита на слоновете за победа в битките.
С огромните си тела те могат да вършат неща,
които са опасни за други части от армията.
Крачейки отпред, те унищожават засади, прегради и врагове.
Те прегазват и всяват ужас в армията на врага.
Младият войник получава добро възнаграждение за уменията си,
които влизат в употреба много рядко.
Той прекарва времето си в тренировки и очакване,
радвайки се на привилегиите от армейския живот.
Те имат най-голяма свобода и най-несломим дух.
Те се упражняват само във военно преследване.
Оръжията им се правят специално за тях.
Когато трябва да воюват, те воюват,
а в мирно време се веселят.
Те получават толкова голямо заплащане,
че с лекота могат да издържат и други със заплатите си.
Привилегированият живот се прекъсва от призива на краля.
Време е да заслужат издръжката си.
Хората от армията на Ашока сега тренират непрестанно,
както е според военните ръководства.
Пехота, конница, колесници и слонове ежедневно тренират от зори извън града,
освен в дните на подреждане на планетите в линия.
Кралят е лично заинтересуван и често инспектира тренировките.
На този ден през 260г пр.хр.
кралят проявява особен интерес към тренировката.
Той е обявил война на богатото кралство Калинга.
От разположението му в Бенгалския залив
Калинга контролира търговските маршрути към Южна Индия и отвъд.
Тя е и последното голямо препятствие към контрола на Индия.
Калинга е защитена от собствена армия със собствени слонове.
За Ашока, който притежава 8 000, победата ще е негова,
само ако успее да стигне с хората и зверовете си до Калинга, за да се бият.
Ако стигне с невредима армия, победата му е сигурна.
Преди да тръгнат, Ашока въоръжава хората си до зъби.
Из целия град работилници за амуниции
бълват хиляди мечове, щитове, ками, лъкове и стрели.
В кралските обори слоновете също се подготвят за предстоящия поход.
Всяка една от тези 5-тонни военни машини
се намазва, напоява, нахранва и преглежда.
Дългата върволица се простира като река на юг към Калинга.
Един генерал ги предвожда,
следван от самия император, ограден от телохранители.
Зад него крачат хиляди слонове, коне, волове и войници.
После следват временните запасняци-
занаятчии, разбиращи повече от дърводелство, отколкото от битки.
После са ротите на съюзниците и наемниците.
Зад тях вървят хиляди каруци,
натоварени с екипировка и храна за поддържане на тази огромна орда.
Малцина успяват да видят началото или края на колоната.
На останалите тя им се струва безкрайна.
Войската на Ашока трябва да измине 8000 км до Калинга.
За щастие, пътят е планиран също толкова добре, колкото и армията.
Пътищата са артериите на Маурийската империя.
Ашока е издал заповед край тях да се изградят езера и кладенци.
Без тях армията би загинала за няколко дни.
По пътя маурийски села доброволно попълват запасите им от храна.
Хранейки войниците, селяните се предпазват
да не бъдат ограбени от собствените си войски.
Слоновете са по-голям проблем.
С теглото си от 3 до 5 тона, те се нуждаят от 200 кг фураж дневно.
Ашока се е подготвил и за това.
Стотици тонове сено стои складирано по маршрута.
Пътят на юг е добре поддържан и армията изминава по 30 км дневно.
Но на моменти теренът е по-сериозен враг от Калинга.
Механици и работници вървят напред и поправят лодки, фортове и мостове.
Понякога самите слонове образуват жив мост.
В края на всеки ден воини и зверове си почиват.
Никой не знае кога ще свърши пътят и ще започне битката.
Те могат само да вървят, да се хранят, да спят и да чакат.
След седмици в поход маурийската армия навлиза в кралство Калинга.
Един воин-разузнавач носи вест на краля.
Неочаквано мъже и зверове са спрени.
Войниците са озадачени от забавянето, докато не се разпространява мълвата,
че врагът е забелязан- в подготовка за битка.
Маурийският крал Ашока вече е спечелил първата битка- логистичната.
Той е успял да стигне с невредима армия до територията на врага.
Сега следва вторият етап-
дали воините му ще удържат позициите си?
По-важни ще бъдат слоновете.
Ако успеят, Калинга ще бъде победена преди да се усети.
Ако не, Ашока може да се окаже притиснат.
Някои воини са предпазени от вълнени куртки или ризници,
но повечето носят само препаска и тюрбан.
На фронтовата линия елитът на Ашока, стрелците, възсядат транспорта си.
Един слон носи трима бойци,
двама от които стрелят отстрани и един- отзад.
Има и един водач, който управлява животното.
Най-тежките слонове са най-отпред, по-малките са в тила.
Всяко животно, известно със зъл нрав, се бие по фланговете.
Тук те ще навредят най-малко, ако се разбеснеят.
Всеки знае мястото си.
Следните трябва да се разположат в тила:
лекари с хирургически инструменти, екипировка, масла и превръзки,
жени с готвена храна и напитки и жени, окуражаващи мъжете да се бият.
Воините влизат в битка, спокойни за съдбата си, ако не за армията.
Ако умрат в този ден, те ще отидат в рая.
Като далечен тътен враговете се чуват, дълго преди да се появят.
По дадена команда маурийските редици се придвижват напред.
Най-добрите пехотинци се бият отпред, непосредствено зад слоновете.
Следващите най-добри са в тила.
Най-слабите бойци са притиснати в средата, откъдето не могат да побягнат.
На всички е разпоредено да викат името на Ашока-
за окуражаване и за разпознаване в суматохата на битката.
Бамбуковият лък на всеки воин е дълъг колкото ръста му.
Той стреля от наблюдателницата си.
Той се опитва да се прицели стабилно,
дори когато платформата му се люлее под него, прегазвайки врага.
Огромен брой от воините на Калинга са пометени.
Срещу толкова много бойни слонове те са беззащитни.
Някои са подхвърлени във въздуха, други- премазани.
Останалите изпадат в паника и побягват.
Кралят на Калинга е матиран.
Победата е на Ашока.
С победена армия, скоро всички жители на Калинга се предават.
Не всички от хората на Ашока ще се завърнат у дома.
Мъртвите са оплакани от бойните си другари.
Това е забелязано дори от слоновете.
За някои от тях се знае, че когато водачите им са загинали в битката,
те са ги повдигнали и са ги отнесли,
а други са стояли над тях и са ги пазели.
Императорът Ашока е поразен от кръвопролитието и от двете страни.
Вече победител, той може да подходи с мир
и така си осигурява място в историята
като първия крал, последовател на будизма.
Той издига каменни плочи из цялата империя
с поуките от завоеванието.
Любимецът на боговете, Ашока, завладя Калинга.
150 000 души бяха изселени,
100 000 бяха убити и многократно повече починаха.
Клането, смъртта и изселването на хората е изключително мъчително.
Любимецът на боговете желае всички да са невредими,
уравновесени, спокойни и доброжелателни.
Индия се разраснала до непознати дотогава размери,
които нямало да познае отново цели 2000 години.
Когато Ашока починал, никой не можел да заеме мястото му.
Без предводител, огромната му империя се сринала под собствената си тежест.
Превод и субтитри: milenski ;) kolibka.com